Eurovision Song Contest 1996
Eurovision Song Contest 1996 | |
---|---|
![]() | |
Datoer | |
Finale: | 18. mai 1996 |
Vertskap | |
Sted: | ![]() |
Programledere: | Ingvild Bryn Morten Harket |
Sjefdirigent: | Frode Thingnæs |
Regi: | Pål Veiglum |
Produsent: | Odd Arvid Strømstad |
Konkurransesjef: | Christine Marchal-Ortiz |
Kringkaster: | Norsk rikskringkasting (NRK) |
Deltakelse | |
Deltakere: | 23 |
Vinner: | ![]() «The Voice» Eimear Quinn |
Tilbake: | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Ikke med: | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Eurovision Song Contest | |
◄ 1995 ![]() |
Eurovision Song Contest 1996, også kalt Eurosong '96, var den 41. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert av NRK lørdag 18. mai 1996 i Oslo Spektrum, etter Secret Gardens seier med «Nocturne» året før. Dette var andre gang Eurovision Song Contest ble arrangert i Norge, og den første som ble holdt i Oslo. Programledere var nyhetsanker Ingvild Bryn og a-ha-vokalist Morten Harket.
EBU holdt deltakerantallet på 23 land og avholdt en forhåndskvalifisering der 29 land skulle kuttes til 22. Forhåndskvalifiseringen ble ikke filmet eller vist på fjernsyn, og juryene bedømte de andre landenes bidrag kun ut fra lydopptak. Landene som ikke kvalifiserte seg, var Danmark, Israel, Nord-Makedonia, Romania, Russland, Ungarn – og ikke minst Tyskland som mistet sin første og hittil eneste finale i konkurransens historie. Norge var direktekvalifisert som vertsnasjon og deltok derfor ikke i kvalifiseringen.
Irland tok sin syvende seier med «The Voice», fremført av Eimear Quinn og komponert av Brendan Graham. Dette var Irlands fjerde seier på fem år. Norge og Elisabeth Andreassen kom på andreplass med «I evighet». Sverige ble nummer tre med «Den vilda», mens Kroatia og Estland utgjorde resten av topp fem. Dette var Kroatias og Estlands beste plasseringer til da. Dette samme gjaldt for sjetteplassen Portugal, som var landets beste plassering siden debuten i 1964. Den portugisiske rekorden ble ikke slått før Salvador Sobral vant med «Amar pelos dois» 21 år senere. En av de store forhåndsfavorittene, Storbritannias Gina G og «Ooh Aah... Just a Little Bit», innfridde ikke og endte på åttendeplass.
Bakgrunn
[rediger | rediger kilde]Som vinner av Eurovision Song Contest 1995 var Norge og NRK vert for konkurransen dette året. Like etter Secret Gardens seier med «Nocturne» begynte spekulasjonene om hvor i Norge finalen skulle arrangeres. To uker etter den norske seieren vurderte NRK fire forskjellige arenaer: Gjøvik Olympiske Fjellhall, Vikingskipet på Hamar, Oslo Spektrum og Lillehammers Håkons Hall.[1] 31. mai 1995 kunngjorde imidlertid NRK at konkurransen skulle arrangeres i Oslo Spektrum lørdag 18. mai 1996. En av betingelsene var at Oslo kommune skulle stille Oslo Spektrum til disposisjon gratis.[2]
NRK markedsførte arrangementet under navnet Eurosong '96. Navnet ble imidlertid droppet året etter, og siden har konkurransen gått under sitt fulle navn, Eurovision Song Contest.[3] Odd Arvid Strømstad var hovedprodusent, mens Pål Veiglum var regissør.
Forhåndskvalifisering
[rediger | rediger kilde]For å redusere antall deltakerland, innførte Den europeiske kringkastingsunion (EBU) dette året for første gang en forhåndskvalifisering. Et liknende konsept hadde blitt prøvd ut i 1993, men nå måtte samtlige 29 land gjennom kvalifiseringen. Bare vertslandet Norge var direktekvalifisert til finalen i Oslo.
Selve kvalifiseringen ble gjennomført på en enkel måte, og den ble hverken sendt på tv eller radio. Hvert land hadde en nasjonal jury som hørte gjennom de andre sangene på bånd og stemte i samme stil som i Eurovision Song Contest: 1–8, 10 og 12 poeng. De 22 beste landene kvalifiserte seg til finalen i Oslo 18. mai.[3] Blant landene som ikke kvalifiserte seg, var Danmark, Israel og Tyskland. Ved at Tyskland ikke kvalifiserte seg, har ingen land deltatt hver gang siden 1956.
I ettertid kom det kritikk mot kvalifiseringsmetoden, ikke minst fra Tyskland, som er en av de største økonomiske bidragsyterne til konkurransen. Konkurransen i 1996 er fremdeles eneste gang at Tyskland ikke har deltatt i Eurovision Song Contest.[4] Kvalifiseringsordningen ble derfor endret året etter, da skulle i stedet landenes gjennomsnittspoengsum fra årene 1993–1996 avgjøre om landet kvalifiserte seg eller ikke.[3]
Sendingen
[rediger | rediger kilde]Finalen ble arrangert i Oslo Spektrum lørdag 18. mai fra klokken 21.00 til 00.10 sentraleuropeisk tid. Programleder Morten Harket åpnet sendingen med å synge sin nyeste låt, «Heaven's Not for Saints», før medprogramleder Ingvild Bryn dukket opp på scenen. Til sammen deltok 23 land, og de fleste sangene ble akkompagnert av Kringkastingsorkestret. Frode Thingnæs var sjefdirigent for orkestret.[5]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/Morten_Harket_FFM13_001.jpg/250px-Morten_Harket_FFM13_001.jpg)
I finaleuken truet imidlertid dirigentene fra de ulike deltakerlandene med å gå til streik. Årsaken var at NRK ønsket å spare tid ved ikke å vise dirigentene før hver enkelt sang. Konflikten ble løst noen dager før finalen, og dirigentene dukket tradisjonen tro opp på tv-skjermen før hvert bidrag.[3]
Scenen var bygget i ulike metallkonstruksjoner og hadde et vannbasseng som skjørtekant. Scenen skulle illustrere en oljeplattform og var egentlig tre scener i ett. Det gjorde at hver sang ble fremført på ulike deler av scenen for å spare tid med å rigge til hvert enkelt nummer.
1996-konkurransen førte også med seg flere nye innslag. Blant annet ble hvert land presentert med et postkort med en lykkeønskning fra en politisk leder eller utsending fra det aktuelle landet. I Norges tilfelle var det statsminister Gro Harlem Brundtland som ønsket lykke til.
Den andre nyvinningen var at avstemningen ble gjennomført med bluescreen-teknologi. De eneste fysiske gjenstandene i «det blå rommet», var programleder Ingvild Bryn, to bord og scenegulvet hun sto på. På den blå skjermen la produsentene inn den elektroniske poengtavlen og skjermer der poengoppleserne dukket opp.
Pausenummeret før avstemningen var et sang- og dansenummer kalt «Vardebrenning», laget av Petter Skavlan. Nummeret var todelt og startet med en film laget av Nils Gaup, der seerne fikk en musikalsk rundreise i Norge med stev, jazz og norsk folkemusikk. I filmen deltok musikere som Torbjørg Aamlid Paus, Bukkene Bruse, Bendik Hofseth, Håvard Gimse, Helge Kjekshus, The Brazz Brothers, Mari Boine og Terje Rypdal.
Nummeret ble avsluttet med et dansenummer i Oslo Spektrum, utført av dansere fra Oslo Danse Ensemble. Egil Monn-Iversen hadde komponert og arrangert musikken, mens Runar Borge sto for koreografien.[5]
Norges bidrag
[rediger | rediger kilde]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b0/Ragnhild_S%C3%A6lthun_Fj%C3%B8rtoft.jpeg/250px-Ragnhild_S%C3%A6lthun_Fj%C3%B8rtoft.jpeg)
Elisabeth Andreassen representerte Norge for tredje gang, og deltok for fjerde gang, etter å ha vunnet en overlegen seier i den norske finalen i slutten av mars. Vinnerbidraget «I evighet» var skrevet av Torhild Nigar som også hadde sendt sangen inn i 1991, året da NRK avlyste den norske finalen.
Utdypende artikler: Melodi Grand Prix 1996 og I evighet
Foran den internasjonale finalen var låten regnet som en mulig vinner, og «I evighet» var det tolvte bidraget ut på scenen i Oslo Spektrum. I avstemningen fikk «I evighet» 114 poeng og endte på en andreplass. Dette er Norges fjerde beste plassering gjennom tidene, og fremdeles Norges eneste andreplass i konkurransen. Den er også den eneste sølvvinneren i konkurransen som ikke har fått 12 poeng, men sangen fikk 10 poeng fra Sverige, Nederland og Slovenia.[6][7]
Frode Thingnæs dirigerte det norske bidraget, mens Roar Engelberg spilte panfløyte og Rolf Graf keyboard. Jean-Paul Gaultier hadde designet Elisabeth Andreassens kjole.[8]
Jostein Pedersen kommenterte sendingen på NRK1, mens Stein Dag Jensen og Anita Skorgan kommenterte for NRK P1.[9] Ragnhild Sælthun Fjørtoft leste de norske stemmene, men ikke via satellitt. I stedet dukket hun overraskende opp på scenen i Oslo Spektrum og leste opp stemmene derfra.[5]
Avstemningen
[rediger | rediger kilde]Hvert land hadde en jury med 16 medlemmer mellom 16 og 60 år som bedømte de andre landenes sanger med poeng fra 1 til 10. Deretter summerte jurysekretæren sammen stemmene. Sangen som fikk flest jurystemmer, ble tildelt 12 poeng fra den nasjonale juryen. Andreplassen fikk 10, tredjeplassen 8, fjerdeplassen 7 og så videre ned til tiendeplassen som fikk 1 poeng. Altså ga hver jury 12, 10 og 8–1 poeng til sine ti favorittsanger. Det var ikke lov å stemme på bidraget fra sitt eget land. Hvert land hadde en talsperson som leste opp juryens poeng via telefon på direkten under avstemningen. Unntaket var norske Ragnhild Sælthun Fjørtoft som leste de norske stemmene fra Oslo Spektrum. Konkurransesjef og overdommer for avstemningen var Christine Marchal-Ortiz fra EBU.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/54/Eimear_Quinn_tijdens_Het_Grote_Songfestivalfeest_2019.jpg/250px-Eimear_Quinn_tijdens_Het_Grote_Songfestivalfeest_2019.jpg)
Dette var siste året at resultatet ene og alene ble avgjort av nasjonale juryer. Året etter innførte EBU en prøveordning der seerne i fem land (Storbritannia, Sveits, Sverige, Tyskland og Østerrike) kunne stemme via telefon. I 1998 ble telefonavstemning obligatorisk for alle deltakerland med adekvat teknisk infrastruktur.
I begynnelsen av avstemningen var det ingen sanger som stakk seg ut, og flere land vekslet på å lede. Poengene fra de ulike nasjonale juryene fortsatte å sprike, men etter hvert stakk Irland fra og vant til slutt klart med 162 poeng – 48 poeng foran Norge på andreplass.
Norge lå lenge langt nede på resultatlisten, men etter flere høye poengsummer midtveis i avstemningen, gikk Norge opp på en andreplass. Til slutt fikk Norge 114 poeng og kom på andreplass. Sverige ble nummer tre, Kroatia nummer fire og Estland nummer fem. Portugal fikk sin beste plassering til da, en sjetteplass, med «O meu coração não tem cor» sunget av Lúcia Moniz. Hun skulle senere spille rollen som hushjelpen Aurélia i filmen Love Actually.
Finland kom på sisteplass med kun 9 poeng – 2 fra Norge og 7 fra Island.
Deltakere
[rediger | rediger kilde]Liste over deltakerne og det offisielle resultatet.[10] Tabellen er rangert etter startrekkefølge, plasseringen og poengsummen finnes i kolonnene til høyre.
Startnr. | Land | Artist | Sang | Språk | Plass | Poeng |
---|---|---|---|---|---|---|
01 | ![]() |
Şebnem Paker | «Beşinci Mevsim» | Tyrkisk | 12 | 57 |
02 | ![]() |
Gina G | «Ooh Aah... Just a Little Bit» | Engelsk | 8 | 77 |
03 | ![]() |
Antonio Carbonell | «¡Ay, qué deseo!» | Spansk | 20 | 17 |
04 | ![]() |
Lúcia Moniz | «O meu coração não tem cor» | Portugisisk | 6 | 92 |
05 | ![]() |
Konstantínos | «Móno ja mas» (Μόνο για μας) | Gresk | 9 | 72 |
06 | ![]() |
Miriam Christine | «In a Woman's Heart» | Engelsk | 10 | 68 |
07 | ![]() |
Maja Blagdan | «Sveta ljubav» | Kroatisk | 4 | 98 |
08 | ![]() |
George Nussbaumer | «Weil's dr guat got» | Vorarlbergisk | 10 | 68 |
09 | ![]() |
Kathy Leander | «Mon cœur l'aime» | Fransk | 16 | 22 |
10 | ![]() |
Mariánna Evstratíou | «Emís foráme to khimóna anixiátika» (Εμείς φοράμε το χειμώνα ανοιξιάτικα) |
Gresk | 14 | 36 |
11 | ![]() |
Maarja-Liis Ilus og Ivo Linna | «Kaelakee hääl» | Estisk | 5 | 94 |
12 | ![]() |
Elisabeth Andreassen | «I evighet» | Norsk | 2 | 114 |
13 | ![]() |
Dan Ar Braz og L'Héritage des Celtes | «Diwanit bugale» | Bretonsk | 19 | 18 |
14 | ![]() |
Regina | «Dan najlepših sanj» | Slovensk | 21 | 16 |
15 | ![]() |
Maxine og Franklin Brown | «De eerste keer» | Nederlandsk | 7 | 78 |
16 | ![]() |
Lisa del Bo | «Liefde is een kaartspel» | Nederlandsk | 16 | 22 |
17 | ![]() |
Eimear Quinn | «The Voice» | Engelsk | 1 | 162 |
18 | ![]() |
Jasmine | «Niin kaunis on taivas» | Finsk | 23 | 9 |
19 | ![]() |
Anna Mjöll | «Sjúbídú» | Islandsk | 13 | 51 |
20 | ![]() |
Kasia Kowalska | «Chcę znać swój grzech …» | Polsk | 15 | 31 |
21 | ![]() |
Amila Glamočak | «Za našu ljubav» | Bosnisk | 22 | 13 |
22 | ![]() |
Marcel Palonder | «Kým nás máš» | Slovakisk | 18 | 19 |
23 | ![]() |
One More Time | «Den vilda» | Svensk | 3 | 100 |
Kvalifiseringsrunde
[rediger | rediger kilde]Landene under hadde sendt inn bidrag til kvalifiseringsrunden. 29 land skulle kuttes ned til 22, og hvert land hadde en jury som bedømte de andre landenes bidrag. Hver jury ga 1–8, 10 og 12 poeng til sine ti favorittsanger. Låtene ble bedømt etter lydopptak, og kvalifiseringsrunden ble aldri kringkastet eller tatt opp. Selv om Nord-Makedonia deltok i kvalfiseringsrunden, ble denne sangen aldri klassifisert som et offisielt bidrag. Derfor debuterte Nord-Makedonia offisielt først i 1998. Landene i rosa kvalifiserte seg til finalen i Oslo. Siden Norge var vertsnasjon, deltok ikke «I evighet» i kvalifiseringen.[11][12]
Land | Artist | Sang | Språk | Norsk oversettelse | Plass[12] | Poeng |
---|---|---|---|---|---|---|
![]() |
Lisa del Bo | «Liefde is een kaartspel» | Nederlandsk | Kjærligheten er et kortspill | 12 | 45 |
![]() |
Amila Glamočak | «Za našu ljubav» | Bosnisk | For vår kjærlighet | 21 | 29 |
![]() |
Martin Loft og Dorte Andersen | «Kun med dig» | Dansk | Bare med deg | 25 | 22 |
![]() |
Maarja-Liis Ilus og Ivo Linna | «Kaelakee hääl» | Estisk | Lyden av halskjede | 5 | 106 |
![]() |
Jasmine | «Niin kaunis on taivas» | Finsk | Så vakker er himmelen | 22 | 26 |
![]() |
Dan Ar Braz og L'héritage des Celtes | «Diwanit Bugale» | Bretonsk | Måtte dere blomstre, barn | 11 | 55 |
![]() |
Mariánna Evstratíou | «Emís foráme to khimóna anixiátika» (Εμείς φοράμε το χειμώνα ανοιξιάτικα) |
Gresk | Vi bruker vårklær om vinteren | 12 | 45 |
![]() |
Eimear Quinn | «The Voice» | Engelsk | Stemmen | 2 | 198 |
![]() |
Anna Mjöll | «Sjúbídú» | Islandsk | Sjubidu | 10 | 59 |
![]() |
Galit Bell | «Shalom olam» (שלום עולם) | Hebraisk | Hei, verden | 28 | 12 |
![]() |
Maja Blagdan | «Sveta ljubav» | Kroatisk | Guddommelig kjærlighet | 19 | 30 |
![]() |
Konstantínos | «Móno ja mas» (Μόνο για μας) | Gresk | Bare for oss | 15 | 42 |
![]() |
Miriam Christine | «In a Woman's Heart» | Engelsk | I en kvinnes hjerte | 4 | 138 |
![]() |
Maxine og Franklin Brown | «De eerste keer» | Nederlandsk | Den første gangen | 9 | 63 |
![]() |
Kaliopi | «Samo ti» (Само ти) | Makedonsk | Bare deg | 26 | 14 |
![]() |
Kasia Kowalska | «Chcę znać swój grzech …» | Polsk | Jeg vil vite min synd … | 15 | 42 |
![]() |
Lúcia Moniz | «O meu coração não tem cor» | Portugisisk | Mitt hjerte har ingen farge | 18 | 32 |
![]() |
Monica Anghel og Sincron | «Rugă pentru pacea lumii» | Rumensk | Bønn om fred i verden | 29 | 11 |
![]() |
Andrej Kosinskij | «Ja eto ja» (Я это я) | Russisk | Jeg er meg | 26 | 14 |
![]() |
Marcel Palonder | «Kým nás máš» | Slovakisk | Så lenge du har oss | 17 | 36 |
![]() |
Regina | «Dan najlepših sanj» | Slovensk | Dagen for de vakreste drømmer | 19 | 30 |
![]() |
Antonio Carbonell | «¡Ay, qué deseo!» | Spansk | Åh, hvor jeg ønsker! | 14 | 43 |
![]() |
Kathy Leander | «Mon cœur l'aime» | Fransk | Hjertet mitt elsker ham | 8 | 67 |
![]() |
One More Time | «Den vilda» | Svensk | Den ville | 1 | 227 |
![]() |
Gina G | «Ooh Aah... Just a Little Bit» | Engelsk | Oh-ah, bare bitte litt | 3 | 153 |
![]() |
Şebnem Paker | «Beşinci Mevsim» | Tyrkisk | Den femte årstid | 7 | 69 |
![]() |
Leon | «Planet of Blue» | Tysk | Planeten av blått | 24 | 24 |
![]() |
Gjon Delhusa | «Fortuna» | Ungarsk | Fortuna | 23 | 26 |
![]() |
George Nussbaumer | «Weil's dr guat got» | Vorarlbergisk | Fordi det går bra med deg | 6 | 80 |
Artister som hadde deltatt tidligere
[rediger | rediger kilde]Artist | Land | Deltok i | Merknader |
---|---|---|---|
Elisabeth Andreassen | ![]() |
1982 | Representerte Sverige, som en del av gruppen Chips. |
1985 | Vinner. Deltok som en del av duoen Bobbysocks. | ||
1994 | Deltok sammen med Jan Werner Danielsen. | ||
Mariánna Evstratíou | ![]() |
1989 |
Poengtavle
[rediger | rediger kilde]Tavlen er ordnet etter stemmerekkefølgen i finalen. På direkten skjedde det en feil under Spanias stemmegivning, da den spanske oppleseren sa «Holland» i stedet for «Netherlands». Ingvild Bryn trodde oppleseren sa «Poland» (Polen), og Polen fikk derfor seks poeng som egentlig skulle gått til Nederland. Feilen ble rettet etter finalen og gjorde at Nederland og Storbritannia byttet plass.[13]
Deltakerland | Poenggivende land | Sum | Plass | ||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() | |||
![]() |
6 | 8 | 10 | 1 | 6 | 4 | 7 | 5 | 5 | 5 | 57 | 12 | |||||||||||||
![]() |
3 | 12 | 1 | 6 | 7 | 3 | 4 | 2 | 8 | 12 | 3 | 4 | 6 | 6 | 77 | 8 | |||||||||
![]() |
2 | 5 | 4 | 6 | 17 | 20 | |||||||||||||||||||
![]() |
5 | 2 | 12 | 10 | 1 | 10 | 5 | 12 | 5 | 6 | 6 | 3 | 10 | 1 | 4 | 92 | 6 | ||||||||
![]() |
12 | 7 | 3 | 2 | 8 | 2 | 5 | 12 | 2 | 1 | 6 | 10 | 2 | 72 | 9 | ||||||||||
![]() |
10 | 10 | 12 | 8 | 1 | 4 | 6 | 12 | 5 | 68 | 10 | ||||||||||||||
![]() |
8 | 4 | 5 | 10 | 8 | 7 | 1 | 1 | 6 | 7 | 3 | 5 | 4 | 6 | 5 | 2 | 10 | 5 | 1 | 98 | 4 | ||||
![]() |
4 | 5 | 12 | 2 | 7 | 12 | 1 | 8 | 8 | 6 | 3 | 68 | 10 | ||||||||||||
![]() |
3 | 2 | 4 | 2 | 4 | 4 | 3 | 22 | 16 | ||||||||||||||||
![]() |
7 | 10 | 1 | 2 | 3 | 1 | 1 | 8 | 3 | 36 | 14 | ||||||||||||||
![]() |
10 | 4 | 7 | 5 | 8 | 1 | 8 | 3 | 2 | 12 | 12 | 10 | 12 | 94 | 5 | ||||||||||
![]() |
2 | 8 | 2 | 3 | 5 | 8 | 7 | 5 | 7 | 10 | 10 | 8 | 7 | 7 | 8 | 4 | 3 | 10 | 114 | 2 | |||||
![]() |
1 | 1 | 3 | 4 | 7 | 2 | 18 | 19 | |||||||||||||||||
![]() |
1 | 6 | 1 | 8 | 16 | 21 | |||||||||||||||||||
![]() |
1 | 6 | 7 | 5 | 12 | 3 | 4 | 10 | 5 | 1 | 5 | 2 | 7 | 2 | 8 | 78 | 7 | ||||||||
![]() |
5 | 12 | 2 | 1 | 2 | 22 | 16 | ||||||||||||||||||
![]() |
12 | 8 | 6 | 4 | 7 | 12 | 10 | 12 | 10 | 6 | 12 | 12 | 3 | 10 | 12 | 12 | 7 | 7 | 162 | 1 | |||||
![]() |
2 | 7 | 9 | 23 | |||||||||||||||||||||
![]() |
3 | 6 | 6 | 3 | 8 | 5 | 6 | 10 | 3 | 1 | 51 | 13 | |||||||||||||
![]() |
7 | 4 | 4 | 7 | 7 | 2 | 31 | 15 | |||||||||||||||||
![]() |
6 | 3 | 3 | 1 | 13 | 22 | |||||||||||||||||||
![]() |
2 | 8 | 4 | 5 | 19 | 18 | |||||||||||||||||||
![]() |
4 | 10 | 8 | 10 | 6 | 3 | 7 | 8 | 10 | 12 | 8 | 6 | 4 | 4 | 100 | 3 |
12 poeng
[rediger | rediger kilde]Hvert land ga 12 poeng til sin favoritt. Under er en oversikt over alle 12-poengere som ble avgitt under avstemningen.
Antall | Mottakerland | 12 poeng fra |
---|---|---|
7 | ![]() |
Bosnia-Hercegovina, Estland, Nederland, Polen, Slovenia, Sveits, Tyrkia |
3 | ![]() |
Finland, Island, Sverige |
2 | ![]() |
Hellas, Storbritannia |
![]() |
Kroatia, Slovakia | |
![]() |
Kypros, Norge | |
![]() |
Belgia, Portugal | |
![]() |
Frankrike, Malta | |
1 | ![]() |
Spania |
![]() |
Østerrike | |
![]() |
Irland |
Dirigenter
[rediger | rediger kilde]Mens Frode Thingnæs var sjefdirigent, hadde de fleste landene med sin egen dirigent. Under er en liste over deltakerlandenes dirigenter, listet etter startrekkefølgen.[14]
Land | Dirigent |
---|---|
![]() |
Levent Çoker |
![]() |
Ernie Dunstall |
![]() |
Eduardo Leyva |
![]() |
Pedro Osório |
![]() |
Stavros Lantsias |
![]() |
Paul Abela |
![]() |
Alan Bjelinski |
![]() |
Mischa W. Krausz |
![]() |
Rui dos Reis |
![]() |
Mikhalis Rozakis |
![]() |
Tarmo Leinatamm |
![]() |
Frode Thingnæs |
![]() |
Fiachra Trench |
![]() |
Jože Privšek |
![]() |
Dick Bakker |
![]() |
Bob Porter |
![]() |
Noel Kelehan |
![]() |
Olli Ahvenlahti |
![]() |
Ólafur Gaukur |
![]() |
Wiesław Pieregorólka |
![]() |
Sinan Alimanović |
![]() |
Juraj Burian |
![]() |
Anders Berglund |
Kommentatorer og poengopplesere
[rediger | rediger kilde]Hvert land hadde en talsperson som annonserte sitt lands poeng på engelsk eller fransk over telefon.[15] Under er talspersonene i samme rekkefølge som under avstemningen.
Tyrkia – Ömer Önder
Storbritannia – Colin Berry[16]
Spania – Belén Fernández de Henestrosa[16]
Portugal – Cristina Rocha
Kypros – Marios Skordis[17]
Malta – Ruth Amaira
Kroatia – Daniela Trbović[18]
Østerrike – Martina Rupp
Sveits – Yves Ménestrier[19]
Hellas – Niki Venega[20]
Estland – Annika Talvik[21]
Norge – Ragnhild Sælthun Fjørtoft
Frankrike – Laurent Broomhead
Slovenia – Mario Galunič
Nederland – Marcha[22]
Belgia – An Ploegaerts[19][23]
Irland – Eileen Dunne[24]
Finland – Solveig Herlin
Island – Svanhildur Konráðsdóttir
Polen – Jan Chojnacki
Bosnia-Hercegovina – Segmedina Srna
Slovakia – Alena Heribanová
Sverige – Ulla Rundqvist[25]
Kommentatorer og sendinger
[rediger | rediger kilde]De fleste landene som overførte finalen, hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne. Oversikt over kommentatorer under Eurovision Song Contest 1996:[26]
Land | Kringkaster | Kanal | Kommentator |
---|---|---|---|
![]() |
SBS | SBS TV | Ukjent |
![]() |
Danmarks Radio | DR TV | Jørgen de Mylius[48][49] |
DR P3 | Katrine Nyland Sørensen, Martin Loft og Marianne Dinesen[49] | ||
![]() |
IBA | Kanal 1 | Ingen kommentator |
![]() |
RTS | RTS 2 | Mladen Popović, opptak dagen etter[50] |
![]() |
LRT | LTV | Ukjent[51] |
![]() |
MRT | MTV 2 | Vlado Janevski |
![]() |
TVR | TVR1 | Doina Caramzulescu og Costin Grigore[52] |
![]() |
RTR | RTR | Vadim Dolgatsjóv |
![]() |
ARD | N3 | Ulf Ansorge, også vist i opptak på Das Erste[53][54] |
![]() |
MTV | MTV2 | István Vágó[55] |
Lykkeønskninger
[rediger | rediger kilde]For første og eneste gang ble hvert lands deltaker ønsket lykke til av en politiker fra sitt hjemland, og på sitt eget språk. Lykkeønskningene ble vist på tampen av hver postkort-film mellom sangene. Følgende personer ønsket sitt lands deltaker lykke til:[8]
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ Håbjørg, Ane V. (31. mai 1995). «Gi oss Grand Prix!». VG.
- ^ Nærø, Sturle Schulz (1. juni 1995). «Grand Prix-fest for 18 000 i mai». Aftenposten Aften. s. 14.
- ^ a b c d «Eurovision Song Contest Oslo 1996». Besøkt 14. juni 2017.
- ^ «Grand Final: 1996, 1996, Eurovision Song Contest». BBC. Besøkt 14. juni 2017.
- ^ a b c d «NRK TV – EuroSong 96 – Melodi Grand Prix 1996». NRK (norsk). 18. mai 1996. Besøkt 14. juni 2017.
- ^ European Broadcasting Union. «Norway – Eurovision Song Contest». European Broadcasting Union. Besøkt 29. august 2016.
- ^ «Eurovision Song Contest 1996». eurovision.tv. Besøkt 3. januar 2017.
- ^ a b Jostein Pedersen (18. mai 1996). «EuroSong 96 – Melodi Grand Prix 1996». NRK nett-tv (norsk). Besøkt 19. august 2017.
- ^ a b «NRK P1 1996.05.18 : programrapport». urn.nb.no. Nasjonalbiblioteket/ NRK Radio. s. 14. Besøkt 18. august 2017.
- ^ «Final of Oslo 1996 - Eurovision Song Contest». eurovision.tv. Besøkt 13. september 2022.
- ^ O'Connor, John Kennedy (2010). The Eurovision Song Contest - The Official History. United Kingdom: Carlton Books. ISBN 978-1-84732-521-1.
- ^ a b «Eurovision 1996 pre-qualification results». esc-history.com. ESC History. Arkivert fra originalen 25. september 2020. Besøkt 21. oktober 2014.
- ^ «Eurovision Song Contest 1996 – Scoreboard». eurovision.tv. Arkivert fra originalen 19. august 2017. Besøkt 19. august 2017.
- ^ «And the conductor is …». And the Conductor Is. Besøkt 23. april 2017.
- ^ «How the Eurovision Song Contest works | Eurovision Song Contest». eurovision.tv (engelsk). 18. mai 2019. Arkivert fra originalen 31. mai 2022. Besøkt 4. oktober 2022.
- ^ a b Roxburgh 2020, s. 273–275.
- ^ Savvidis, Khristos. «OGAE Cyprus». OGAE Cyprus.
- ^ «POVIJEST EUROSONGA: 1956–1999 (samo tekstovi)» (kroatisk). HRT. Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 24. juli 2012. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 19. august 2017.
- ^ a b c d e «Concours Eurovision de la Chanson 1996» (fransk). songcontest.free.fr. Besøkt 24. juli 2012.
- ^ «Η Δάφνη Μπόκοτα και η EUROVISION (1987-2004)» (gresk). retromaniax. Arkivert fra originalen 12. september 2012. Besøkt 24. juli 2012.
- ^ «Eesti žürii punktid edastab Eurovisioonil Tanel Padar» (estisk). Muusika Planeet. 14. mai 2022. Arkivert fra originalen 19. mai 2022. Besøkt 25. juni 2022.
- ^ «Nederlandse jurywoordvoerders bij het Eurovisie Songfestival» (nederlandsk). Eurovision Artists. Besøkt 22. juni 2022.
- ^ «ESC 1996 belgiske stemmer». mathiasehv. YouTube. Besøkt 24. juli 2012.
- ^ O'Loughlin, Mikie (8. juni 2021). «RTE Eileen Dunne's marriage to soap star Macdara O'Fatharta, their wedding day and grown up son Cormac». RSVP Live. Reach plc. Arkivert fra originalen 8. juni 2021. Besøkt 25. juni 2022.
- ^ Thorsson, Leif; Verhage, Martin (2006). Melodifestivalen genom tiderna : de svenska uttagningarna och internationella finalerna. Stockholm: Premium Publishing. s. 254–255. ISBN 91-89136-29-2.
- ^ «Eurovision Song Contest 1996 – full cast». imdb.com. Besøkt 19. august 2017.
- ^ «Eurosong» (nederlandsk). mediawatchers.be. Arkivert fra originalen 3. april 2012. Besøkt 24. juli 2012. «Arkivert kopi». Archived from the original on 3. april 2012. Besøkt 19. august 2017.
- ^ «COMMENT EXISTER,APRES ?». Le Soir (fransk). 22. mai 1996. Besøkt 17. november 2022.
- ^ «Selostajat ja taustalaulajat läpi vuosien? • Viisukuppila». Viisukuppila.fi. Besøkt 10. august 2012.
- ^ a b «Televisio & Radio». Helsingin Sanomat. nakoislehti.hs.fi. 18. mai 1996. s. D15–D16. Besøkt 17. november 2022.
- ^ «Η Δάφνη Μπόκοτα και η EUROVISION (1987–2004)». Retromaniax.gr. Arkivert fra originalen 12. september 2012. Besøkt 10. august 2012.
- ^ «Pat Kenny: 'As Long As People Still Want Me I'll Keep Coming To Work'» (engelsk). 3. september 2017. Besøkt 17. november 2022.
- ^ «Larry Gogan loses his Eurovision ticket». independent (engelsk). Besøkt 17. november 2022.
- ^ «tv-guide». Dagskrá (islandsk). 16. mai 1996. Besøkt 24. juli 2012.
- ^ «POVIJEST EUROSONGA: 1956–1999 (samo tekstovi)» (kroatisk). HRT. Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 24. juli 2012. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 19. august 2017.
- ^ Savvidis, Christos (OGAE Cyprus)
- ^ «Nederlandse televisiecommentatoren bij het Eurovisie Songfestival» (nederlandsk). eurovisionartists.nl. Besøkt 24. juli 2012.
- ^ a b «Leidsch Dagblad | 18 mei 1996 | pagina 8». Historische Kranten, Erfgoed Leiden en Omstreken (nederlandsk). Besøkt 17. november 2022.
- ^ «Konkurs Piosenki Eurowizji» (polsk). Eurowizja.com.pl. Arkivert fra originalen 23. mars 2012. Besøkt 24. juli 2012. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. mars 2012. Besøkt 19. august 2017.
- ^ «Comentadores Do ESC - escportugalforum.pt.vu | o forum eurovisivo português». 21595.activeboard.com. Arkivert fra originalen 21. april 2012. Besøkt 10. august 2012. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. april 2012. Besøkt 19. august 2017.
- ^ «Uribarri commentator Eurovision 2010» (spansk). Foro EuroSong Contest. Arkivert fra originalen 17. mars 2012. Besøkt 24. juli 2012. «Arkivert kopi». Archived from the original on 17. mars 2012. Besøkt 19. august 2017.
- ^ «Freiburger Nachrichten 18. Mai 1996 — e-newspaperarchives.ch». www.e-newspaperarchives.ch (tysk). Besøkt 17. november 2022.
- ^ «La télé aujourd'hui». Le Matin, Tamedia Publications. Lausanne, Sveits: 27. 18. mai 1996 – via Scriptorium Digital Library.
- ^ a b Thorsson, Leif; Verhage, Martin (2006). Melodifestivalen genom tiderna : de svenska uttagningarna och internationella finalerna. Stockholm: Premium Publishing. s. 242–243. ISBN 91-89136-29-2.
- ^ «Radio- og TV-programmet Lørdag». Moss Dagblad. Nasjonalbiblioteket. 18. mai 1996. s. 39. Besøkt 17. november 2022.
- ^ a b «Song Contest mit Stermann & Grissemann». wien ORF.at. 1. mai 2012. Besøkt 29. september 2012.
- ^ axel.halbhuber (22. mai 2015). «Ein virtueller Disput der ESC-Kommentatoren». kurier.at (tysk). Besøkt 17. november 2022.
- ^ «Danske kommentatorer og pointsoplæsere». Esconnet.dk. Arkivert fra originalen 24. mars 2012. Besøkt 21. april 2012. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. mars 2012. Besøkt 19. august 2017.
- ^ a b «Programoversigt 18/05/1996». www.larm.fm. LARM. 18. mai 1996. Arkivert fra originalen 2. november 2022. Besøkt 17. november 2022.
- ^ «Nostalgični RTV press clipping». rtvforum.net. Arkivert fra originalen 29. september 2015. Besøkt 2. september 2015. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2015. Besøkt 19. august 2017.
- ^ «TV – sobota, 18 maja» (PDF). Kurier Wileński: 7. 18. mai 1996 – via Polonijna Biblioteka Cyfrowa.
- ^ «Televiziune – sâmbătă 18 mai 1996». Panoramic Radio-TV: 20. 18. mai 1996.
- ^ «41. Eurovision song contest 1996» (tysk). ECGermany OGAE club. Besøkt 24. juli 2012.
- ^ Deutschland, RedaktionsNetzwerk. «ESC-Desaster 1996: Als Deutschland in der Vorausscheidung rausflog». www.rnd.de (tysk). Besøkt 17. november 2022.
- ^ «Televízió – szombat május 18». Rádió és TeleVízió újság: 42–43. 13. mai 1996. Arkivert fra originalen 23. juli 2022 – via MTVA Archívum.
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- (en) Offisielt nettsted
- (en) Eurovision Song Contest 1996 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Eurovision Song Contest 1996 på Internet Movie Database